Et, to, tre-
- fire, fem, seks, syv-
- otte, ni, ti...
Camille! Emma! Find jeres pladser.
Gode Gud... Lad ham være den rette.
Emma...
Da din kære mor døde, græd jeg.
Jeg vidste ikke, hvordan man opdrog en pige.
En gris, ja... Men ikke dig med alle de skøre idéer i hovedet.
Charles... Du er en god mand og en god læge.
Emmas mor kan hvile i fred, nu når hun er godt gift.
Det var din mors bryllupsgave.
Tænk på os, når du spiser søde sager.
Skål!
- Det her er Henriette. - Madame...
- Vil du være sød at hjælpe? - Javist. Lad mig...
Mange tak.
Hvad er der, elskede?
Det er helt naturligt.
Jeg skal have min kjole af.
Jeg kan ikke selv gøre det.
Undskyld.
- Sov bare. Jeg ville ikke vække dig. - Bliv hos mig.
Det er patienten og ikke lægen, der skal blive i sengen.
Men er læger ikke også mænd?
Det er kun om natten. Hav en god dag.
- De er smukke, madame. - Tak.
- Kan de spises? - Ja.
Det må have taget dig lang tid. Det er for meget besvær.
Henriette er ellers hurtig til at plukke frugt.
- Havde du foretrukket det? - Det er sædvane.
Frugt, tak.
Havde du nogen særlige patienter...
- ...med nogen spændende lidelser? - Spændende?
I formiddags årelod jeg en patient, og en anden skulle have blodigler.
Hans hustru lavede en lækker svampeomelet til frokost.
Jo, jeg modtog en patient, der led af noget uforklarligt.
Jeg undersøgte hans potte to gange, men det forbliver et mysterium.
Madame? M. Lheureux vil træffe Dem.
Det passer, hvad de siger. De er bedårende.
Det er pænt af Dem, men jeg burde ikke modtage Dem med den frisure.
Nej, jeg er nødt til at insistere, for jeg måtte vinde Deres tillid.
De er åbenbart en kvinde med god smag, og jeg står til Deres rådighed.
Jeg kan skaffe Dem alting, når jeg rejser til Rouen.
Ja, jeg har min gang hos Trois Frères, La Barbe d'Or, Le Grand Sauvage...
De kan få romantiske romaner, chokolade og konfekt.
- Se her... Er de ikke smukke? - Jo.
- Hvor mange ønsker De? - Det går ikke. Jeg er lige kommet.
De her... De er lavet af perlemor.
- De er snittet af fanger i Vestindien. - Hvor er de smukke...
Men det er for hurtigt. Jeg vil gerne vise Dem noget.
Det er min fars bryllupsgave.
Åh... De er særdeles smukke. Vi har meget tilfælles.
Men De skal have disse her... De er vævet i Algeriet-
- og silken er af mytisk kvalitet. Prøv at mærke...
- De har en udsøgt smag. - Tak.
En engel...
Prøv at se trådene. Det ligner guld.
Glitrer de ikke som stjerner i natten?
- Hvor meget koster det? - Ikke så meget.
Det er fint, men det er for tidligt.
Jeg har ikke diskuteret det med Charles.
Det forstår jeg. Her får De nogle modejournaler-
- og et stofkatalog. De bør ikke tænke på pengene.
Jeg kan sagtens give kredit. Jeg ved, at Charles kan betale.
- Kredit? - De kan betale, når De ønsker det.
Er den her ikke smuk?
Her bor M. Lheureux. Han driver butikken fra sit hjem.
Her slutter byen.
Kom.
Jeg vil præsentere dig for Homais. Han er apoteker, og vi er kolleger.
Åh, Emma!
Endelig ser jeg Dem. De er smuk. Velkommen til Yonville!
Det er M. Homais og M. Binet, vores skatteopkræver.
Dette er M. Léon Dupuis, som er advokatsekretær.
Er Madame kommet sig efter rejsen?
Jeg kan lide at bevæge mig. Det er kedeligt at blive samme sted.
- Der holder jeg med Dem. - Jeg er uenig.
Jeg holder af mine tøfler og min pejs.
- Intet kan måle sig med en rejse. - Jeg sidder på en saddel dagen lang.
Jeg kan ikke undvære at rejse. I fjor var jeg i Schweiz.
Der er mange storslåede dale og romantiske søer.
Jeg blev fuldstændig henført. Jeg...
Emma... Léons profession har intet at gøre med hans hjerte.
Man kan tro, at han blot er advokatsekretær-
- men inderst inde er han Frankrigs sidste romantiker.
Der er intet at grine ad. Jeg er egentlig bekymret.
Forleden sang han "Skytsenglen" på sit værelse af hele sit hjerte.
- Intet ophøjer mig mere end musik. - Ti stille, Emma. Vær lidt fornuftig.
Jeg vil bede Dem om en tjeneste.
Jeg vil vise Dem noget i køkkenet. Undskyld os, d'herrer.
M. Binet? Vil De række mig brødet?
Hippolyte rydder borde på kroen dagen lang-
- på trods af sit frygtelige handicap.
Ikke også, Hippolyte? Vis Madame din fod. Ser De?
- Det er skrækkeligt, ikke sandt? - Undskyld...
Emma... Jeg er fremskridtsmand, og denne by skal være på forkant.
Derfor skal De overtale Charles til at operere ham.
- Jeg burde overtales først. - Det er for dit bedste.
- Hvad siger De så? - Jeg kan ikke bede Charles...
Nej, glem konventioner og regler.
Der er ingen risici, men kun fordele. Det gælder fremskridtet.
Denne patient har brug for lindring og forskønnelse-
- og kirurgen vil opnå berømmelse.
Det lyder fristende alt sammen, men det er Charles' beslutning.
Javel, ja... Men vil De hjælpe mig med at overbevise ham?
- Vi får se... - Udmærket.
Jeg har ikke brugt meget tid på haven.
Den kunne blive meget smuk. Jeg tager mig af den.
Hvad med en fiskedam herovre?
Du har masser af tid til den slags. Det er bedst at gå ind.
- Du kan vel godt nyde din have. - Ja, men det er for koldt nu.
En gang til...
Nu er det værste overstået.
Ja... Ja, det løsner sig.
Det meste er væk nu.
Sådan der... De kan klæde Dem på.
Nej, det er efter operationen.
Hvilket diagram er det?
- Det er nogle detaljerede diagrammer. - Jeg har aldrig set noget lignende.
De bruger en hånd her, som vi kan gå ud fra.
Vi skal forstå maskinens betydning. Den symboliserer industrien.
Det er ægte ingeniørkunst.
Trædemøllen giver hesten regelmæssige bevægelser. Se dér!
- Er det ikke ubekvemt for hesten? - Nej.
Hvornår kan den hvile sig?
Der burde være to heste til arbejdet eller en form for...
Alle byer har deres adspredelser.
- Er det her vores? - Ja, det er ikke Paris...
- Har De været der? - Ja.
Det er bedre, end De forestiller Dem. Den by vækker alle sanser.
Det er ikke som Yonville.
Undskyld. Jeg burde ikke tale sådan. De er kun lige ankommet, og...
Men den eneste stimulans, som jeg har, er mine egne tanker.
Nu føler jeg mig skyldig.
Gør ikke det. Skyld bringer intet godt.
Da jeg var på klosterskolen, beundrede jeg fromheden-
- hos de blege nonner med deres rosenkranse og deres tro.
Jeg prøvede forgæves at være som dem.
Jeg forsøgte at være hengiven, og jeg opfandt endda små synder.
Det var rent frygteligt. Jeg søgte følelser og ikke disciplin.
Nonnerne sagde, jeg kun var i stand til at læse romantiske romaner-
- og tilfredsstille mit hjertes begær. De gjorde mig syg.
Først senere indså jeg, at min skyld forhindrede mig i at være lykkelig.
Har De fundet Deres lykke her?
Undskyld... Jeg hørte Dem ikke komme.
- Charles er hjemme hos en patient. - Jeg er ikke kommet for ham.
Hvad kan jeg gøre for Dem?
Ingenting. Jeg havde håbet, vi kunne gå en tur sammen.
En tur?
Det er en dejlig dag.
Jeg har en gave til Dem.
- Jeg kan ikke tage imod den. - Det er et minde om Paris. Tag den.
Som barn havde jeg sådan et kort.
Hver aften forestillede jeg mig, jeg gik på boulevarder og over broer.
Jeg så mig selv i en droske køre forbi de travle mennesker.
De skulle alle sammen et sted hen.
Jeg har ikke flere.
- Jeg vandt igen. - Jeg går i seng.
- Har du noget imod, vi fortsætter? - Nej, overhovedet ikke. Godnat.
Godnat, Charles.
Kom med mig.
Kom nu... Jeg må tale med Dem.
Jeg mister forstanden. Jeg tænker kun på Dem.
Jeg kan ikke høre min egen stemme. Jeg hører kun Deres.
- Jeg er gift. - Ja, men hvad føler De?
Sæt jer nu ned, og forhold jer roligt. Charlotte! Sid ordentligt! Også jer!
De små bæster... De respekterer ingenting.
- De ser frisk ud, Mme. Bovary. - Jeg har det ikke godt.
I lige måde. Det må være noget, jeg har spist, eller måske årstiden.
- Kulden kan virke negativt på os. - Det er muligt.
Ja, og som Paulus siger: "Vi er født til at lide."
Jeg har kendt mange unge mødre, der var dydige som helgener-
- men som ikke havde nok at spise.
Hvad med de mennesker, der har nok at spise, men som savner...
...et ildsted om vinteren?
Spiller det nogen rolle?
Rolle? Hvis man har et ildsted, nok at spise og en god ægtemand...
Boudet! Du skal få med mig at gøre!
Det minder mig om... Hvordan har M. Bovary det?
- Jo... det er netop det... - Arbejder han også for meget?
Vi er de travleste mænd i sognet. Jeg helbreder sjæle og han kroppe.
Åh... De ser skidt ud. De bør gå hjem.
Konfirmationen er lige om hjørnet, og de små djævle skal blive fromme.
Jeg bad jer om at være stille og forblive rolige! Se på mig.
Ved du, Léon skal flytte til Rouen?
Homais sagde det til mig i dag.
Det er sket med kort varsel. Nu må han finde en ny lejer.
- Hvornår rejser han? - I morgen eller i overmorgen.
Jeg havde ikke bemærket, Léon var en så impulsiv person.
- Skal jeg sige det til herren? - Nej, lad være... Han bliver urolig.
Det må være nerverne.
Det går over, madame. De skal nok falde til her.
Jeg troede, det her ville blive den lykkeligste tid i mit liv.
Men jeg forventede ikke, det ville være så stillestående.
Den ene dag afløser den anden, og det er altid den samme intethed.
Er det Guds vilje?
Er min fremtid kun en mørk gang med en låst dør for enden?
Du læser hele tiden. Du anstrenger dine øjne.
Det er en fascinerende bog. Den handler om Orienten.
Den beskriver deres dragter, ritualer og lægekunst.
Jeg kan læse højt af den. Det vil interessere dig.
Det er kun gode historier. Dem kan vi ikke bruge i Yonville.
Vi skal vel ikke blive her resten af livet.
Jeg må skuffe dig, men vi rejser ikke til Orienten.
Det ved jeg, Charles. Jeg tænkte på Paris eller Rouen.
Tror du, en landsbylæge kan åbne en praksis sådan uden videre?
Men du er ikke landsbylæge!
- Er det nok, Madame? - Strammere.
Det var pænt af Dem.
Min læge åbner en praksis i Rouen, så Vaubeyssard mangler en læge.
Mme. Bovary, formoder jeg.
- De er sandelig en velsignet mand. - Det er sikkert brækket.
Min kære Emma? Vil du bede Henriette varme lidt vand?
Lad mig se...
- Arbejder De også om søndagen? - Nej, hr. markis.
- Jeg tilbringer dagen med min kone. - Men Mme. Bovary er velkommen.
Vi holder jagt på søndag og har brug for en læge.
- Kan jeg regne med Dem? - Jo...
Kunne... De tænke Dem at deltage?
Sagde De en jagt?
På søndag...?
Ja, hvorfor dog ikke... det?
Fantastisk! Det ser jeg frem til.
Mme. Bovary! De er altid lige smuk.
Charles og jeg har fået en invitation.
Markis d'Andervilliers har inviteret os til en jagt.
De har garanteret ingen ridedragt.
- Det vil blive meget dyrt. - Kan jeg ikke få kredit?
Penge skal ikke være et problem... men en løsning.
Kære doktor!
Jeg kidnapper desværre Deres kone, men De vil være i godt selskab.
Det er helt i orden, hr. markis. Emma har brug for frisk luft.
Jeg er glad for at slippe for sadlen. Jeg har det meget bedre her.
Kære venner!
Det er en stor glæde at dele denne stund med jer.
I må undskylde mig min entusiasme-
- men jagt er en vigtig del af mit liv.
Hvad er mere intenst?
Hvad kan være mere festligt end et støjende jagtselskab?
Så derfor, mine kære venner...
Til hest!
Kom ind.
- Godmorgen, Monsieur. - Godmorgen.
Madame...
- Hvad er der, Madame? - Du bærer ingen uniform.
Det har jeg aldrig gjort, Madame.
Nej, det er min fejl. Jeg har aldrig købt en til dig.
Jeg bærer gerne mit eget tøj, Madame.
Ja, men en uniform er mere passende for en tjenestepige.
Opsøg M. Lheureux. Han skal nok finde noget til dig.
Som De vil, Madame.
- Hvad er det? - Hvilket?
Den æske.
Det er en cigaræske. Jeg skal returnere den til hr. markis.
Gem den til Hippolytes operation. Jeg skal nok returnere cigaræsken.
- Jeg har spekuleret. - Over hvad, elskede?
Det er fremskridt. Som Homais siger, er der kun fordele ved det.
Nej, der findes visse risici.
Hvordan tror du, markisens læge kunne åbne en praksis i Rouen?
Han løb en risiko.
Jeg vil skifte alle gardinerne.
Det skal være gulddamask med et broderet mønster.
Jeg ved præcist, hvad De ønsker.
Jeg vil også have nyt linned og to sølvkandelabre.
- Sølv? - Guld er vel dobbelt så dyrt.
Ja, men en stor guldkandelaber passer bedre til bordet og koster lidt mindre.
- Ellers andet? - Der er en ting til...
- Tøv ikke. - Jeg så et tæppe...
- Det koster ingen penge. - Men hvad med kjolerne?
Dem tager vi også. Hold op med at tøve.
Hvert øjeblik uden det, man vil have, er et øjeblik uden kærlighed.
Et hjerte uden kærlighed er stumt. Det hverken synger eller lever.
Er det godt til messen? Ser det ikke for strengt ud?
De er meget smuk, Madame.
De har en flot figur.
En skefuld eddike til hvert måltid.
Efter en uge kan man ikke smage det længere.
Doktor... Madame... Sikke en dejlig morgen.
Ja, alle er ude. Det er ikke for koldt.
- Du godeste... Sikke et dyr. - Imponerende!
- Det er prisuddelingen. - Jeg skal ikke holde på jer.
Adjø.
Gør det noget, hvis jeg går hjem? Jeg vil hvile mig inden den store fest.
- Er der noget galt? - Nej, jeg er bare træt.
- Skal jeg følge dig? - Nej, bliv du bare.
Deres brev bekymrede mig. Har De det ikke godt?
Hvis jeg skal være ærlig, synker jeg ned i en depression.
- Dem? - Hvis jeg elskede nogen...
...ville jeg ikke behøve at deltage i alle de overfladiske forlystelser.
Kvinder har ikke lov til forlystelser.
De er kun triste.
Man finder ingen glæde i dem.
D'herrer... Jeg vil gerne starte med at takke de høje myndigheder-
- og regeringen. Det er min pligt at hylde...
Pligter igen... De taler ikke om andet.
Jeg er træt af det ord. Vores pligt er at beundre det store.
Vi skal værne om det smukke og ikke følge konventionerne.
Nogle gange må man bøje sig og acceptere de moralske regler.
Men der er kun to regler:
Der er den evige og poetiske, som er vores, og den anden.
De sørgelige...
...konventioner.
Jeg beklager, hr. markis. Vi burde stoppe denne samtale.
Må jeg ikke være noget for Dem?
Jeg kan kun tilbyde mit venskab.
Hvor vover De? Kommer De her for at tilbyde mig Deres venskab?
Mme. Bovary...
Charles glemte at returnere denne.
De er vel ikke gået gennem skoven for at returnere en cigaræske.
Værsgo.
Jo...
- Jeg har tænkt over det... - Jaså? Hvad har De tænkt over?
Jeg har indset, at før jeg giftede mig-
- drømte jeg om mit fremtidige liv som et barn i et teater.
Jeg sad og ventede i spænding på at stykket skulle starte.
Men jeg havde ingen anelse om, hvad der skulle ske.
Når jeg ser tilbage, var jeg som en uskyldig fange-
- der blev dømt til livet uden at vide, hvad den dom indebar.
Efterhånden som tiden går, bliver jeg mere og mere sikker på...
...at livet er en skuffelse.
Min kære... De har nok bare brug for en veninde, der kan rådgive Dem.
- Jeg kan desværre ikke... - Jeg har brug for Dem.
Jeg kan ikke brænde op i desperationens flammer.
Kære Emma... Står man under et æbletræ, kan man ikke dufte appelsiner.
Så jeg giver Dem fuldstændig ret i, at De lever i en verden af illusioner.
De elsker fine ord, men De kan ikke handle efter dem.
Jo, det kan jeg godt. De må ikke afvise mig.
Ja...
De kan godt.
Det krævede meget mod af Dem at komme her, ikke?
- Madame? M. Homais. - Åh, Emma, Emma...
De er smuk, klog og tryllekunstner. Jeg fatter ikke, De gjorde det.
- Det skyldes M. Lheureux. - M. Lheureux...?
Jeg talte ikke om Deres hjem, selvom det er særdeles smagfuldt.
Nej, Charles har accepteret at operere Hippolytes syge fod. Ja!
Heri står der alt det, han bør vide. Lov mig, at han læser den. Godt.
De bliver snart hustruen til en kendt landsbylæge.
Hvad? Er det ikke det, De ønsker?
- Jo. - Godt.
Læs på lektien, Charles!
Elsker du mig?
Ja, selvfølgelig gør jeg det.
Elsker du mig meget?
- Ja. - Har du elsket andre end mig?
- Troede du, at jeg var uskyldig? - Nej.
Men jeg elsker dig så meget, at jeg ikke kan leve uden dig.
Kære borgere... Foran jer står vores store læge Charles Bovary-
- som i dag skal helbrede den stakkels, handicappede Hippolyte.
I må gerne træde nærmere, men forbliv rolige.
Drik lidt cognac. Kom nu. Tag en god slurk.
- Det var godt. - M. Dubuc? Vil De holde kassen?
Den skal holdes stille.
Så starter vi.
Ja, jeg ved det...
Næste snit...
Rolig... Det er næsten slut.
"Trods de fordomme, der hersker over en del af Europa som et spind-
- er håbets lys trængt frem til vores landsbyer."
"Denne tirsdag-
- i vores lille by Yonville udførte man en stor kirurgisk operation-
- samt en ægte filantropisk gerning."
"M. Bovary, som er en dygtig læge-
- udførte en operation på en klumpfodet mand."
"Det hele mindede om et tryllenummer."
"Man så kun et par dråber blod-
- som om den sidste oprørske sene..."
"...til sidst måtte vige for lægekunstens kræfter."
Skål for fremskridtet!
Hjælp mig. Jeg bliver gal. Han skriger. Han tror, han skal dø.
Tag det roligt. Hvad sker der med vores utaknemlige patient?
Han har frygtelige kramper, og han banker maskinen mod væggen.
Gå nu, Charles. Du bør se, om operationen har været en succes.
Skynd dig tilbage.
- Hvad så? - Hævelsen er værre end forventet.
- Det var måske en valgus... - Hvad?
Jeg kan have skåret den forkerte sene.
Hvis det ikke heler og bliver angrebet af koldbrand, må jeg amputere.
- Min elskede... - Rør mig ikke!
- Hvad er der? - Det her var ikke meningen.
- Du ved, jeg elsker dig. - Hold op!
- Tag det roligt. Du er ikke dig selv. - Lad mig være!
Hvordan kan Charles være så selvtilfreds?
Han ved ikke, hvor meget jeg lider.
Hvis han bare havde forsøgt at forstå mig...
Han er årsagen til min ulykke.
Hvis han bare slog mig, kunne jeg hade ham.
Er du her?
Tag mig væk herfra.
Du kan ikke gøre det. Det er uansvarligt.
Du kompromitterer dig selv. Du er gift, Emma.
Vi kunne gifte os og rejse til en anden by... såsom Paris.
Du er gal.
Jeg giftede mig med en læge, men han er en slagter.
Han plager mig. Jeg kan ikke udholde at lytte til hostende bønder-
- og høre om frastødende sygdomme.
- Du skal være modig og tålmodig. - Det har jeg været.
Jeg har lidt længe nok. Du kan ikke svigte mig nu.
Som du vil...
Giv mig tid til at ordne visse ting.
Du ser smuk ud.
Hold op med at græde, Henriette.
Du skal tage dig af Charles. Lov mig det. Han er en god mand.
Tak.
- Hvem var det? - Det er en gave fra hr. markis.
- M. Homais... - Undskyld. Jeg måtte se det selv.
En blomme? Nej, det er ikke muligt.
Det er utroligt.
Ja, nervesystemet kan ofte have overraskende virkninger.
Min ven Bridaux' hund får kramper, når den kan lugte snustobak.
- Er det ikke mærkeligt? - Nej, egentlig ikke.
Du vækker Emma.
Hvil dig, elskede. Hvil dig.
Det her ben vil hjælpe ham med at gå. Det er lavet af kork-
- og det består af fjedre. Se, hvor æstetisk det er.
- Jeg har ikke bestilt det. - Det er Mme. Bovary.
Det koster 300 franc.
Der er gået en måned nu, så jeg skal have hele beløbet.
- De kan beholde det. - Nej, det er specialdesignet.
- Jeg kan ikke betale. - Det skal De.
Ellers må jeg gøre brug af loven.
De får til næste forår. Derefter lægger jeg 500 franc oveni-
- for omkostningerne efter fruens...
...sygdom. Udmærket.
Kære Charles... Jeg ved, hvordan vi skal helbrede hende.
Kender De den store baryton Romeo Fidanza?
- Ja. - Hvorfor det?
Min største leverandør og ejeren af Trois Frères giver en koncert.
Jeg har nogle invitationer.
Det er kun til mine bedste kunder. Det er lige det, hun har brug for.
Hun skal bære en smuk kjole og nyde noget dejlig musik.
De vil være så elegant i den smukke silkekjole.
Den med rosetten bagpå.
- Emma? Gæt, hvem er her. - Léon? Sikke en overraskelse.
- Har De aldrig været i Rouen? - Jeg har boet her, men ikke Emma.
- Er det Deres første koncert? - Ja. Det er vidunderligt.
- Det må være stort for Dem. - Fortæl os nu, Léon.
Går det godt i Rouen?
- Jeg er i lære på et stort kontor. - Har De tid til at nyde kulturlivet?
Ja, jeg går ofte i operaen. Jeg har set alle de kendte tenorer.
Rubini, Grisi, Periani... Rubini skal optræde i morgen.
- De burde komme. - Jeg skal desværre tilbage.
Jeg gik aldrig i operaen, dengang jeg boede her.
Jeg forstår ikke meningen.
- Musikken drukner ordene, så man... - Charles!
- Vil du gerne blive? - Vi kan mødes ved katedralen.
- Den skal De se. - Tænk over det.
Det hjælper at sove på det.
Hippolyte! Kom, og hjælp til.
Hvordan går det med protesen?
Giv mig bare et par ører for bagagen.
Den der...
Tak.
Hvad er der sket?
Min far er død.
Jeg har hørt de sørgelige nyheder og vil gerne bistå med mine tjenester.
- Tak, men det behøves ikke. - Er De sikker?
Ja.
Undskyld, men jeg vil gerne tale med Dem i enerum... om en vis affære.
Jeg har været god mod dig, Emma.
Var det rart at møde en gammel ven i Rouen?
Synes De ikke, det er et upassende tidspunkt?
Du har en god mand. Han er venlig og hæderlig.
- Hvad vil De? - Din gæld er blevet temmelig stor.
Men den her sag handler især om dine små udskejelser i Rouen.
Hans far er ikke begravet endnu, og De afpresser mig?
Jeg ved, at Charles har arvet en pænt stor grund uden for byen.
Jeg kan forlænge hans kredit, men i hans tilstand...
Han burde give dig en fuldmagt-
- så vi to kan fortsætte vores indbyrdes samarbejde.
Den her...
Ikke den her...
- Vær ikke så utålmodig. - Mine fingre er blevet helt stive.
Jeg ved det. Prøv igen.
Det nytter ikke noget. Jeg har brug for lektioner.
- Det passer ikke. - Jo.
- De eneste lærere er i Rouen. - Hvis du mener det, så tag en lektion.
- Har du haft en god dag? - Ja.
Jeg sad og beundrede det smukke, nye tæppe, Emma.
Tak.
- Har Henriette ikke serveret endnu? - Nej.
Du må være sulten. Jeg sørger for middagen nu.
Hvad er der, Charles? Hvad har din ven bildt dig ind?
Homais? Ingenting.
Lheureux var her efter dig. Jeg læste den regning, han havde med.
Hvorfor gjorde du det?
Jeg kan umuligt tjene det beløb, som vi skylder ham.
Tag det nu roligt, min skat.
Se dig omkring. Se alt det, som vi har. Tæpperne og de nye gardiner...
Stolene... Se dig omkring, Charles.
Vi har fået meget for de få penge.
Det er unødig luksus! Jeg kan sagtens undvære det.
Men du nyder det. Sidder du ikke i din stol hver dag?
Den behøver ikke at være polstret.
Jeg har ikke brug for silkejakker, pistaciecreme eller østers.
Vi kan ikke alle være rige, elskede.
2. september: 200 franc. 5. oktober: 375 franc. 20. november: 450 franc.
Det har ingen ende.
Du skylder mig 10.000 franc, og jeg vil have mine penge.
- Men jeg har ingen penge. - Jo, du har.
Charles' arv.
- Hvorfor er du kommet i dag? - Jeg har skændtes med Charles.
- Jeg kan ikke se dig lige nu. - Du kan da nemt snige dig ud.
Nej. Min chef er allerede utilfreds.
Det er ikke det samme.
Der er noget meget vigtigt, jeg vil tale med dig om.
Det er noget juridisk.
Udmærket... Vent på mig udenfor.
Du skal have et fipskæg ligesom hertugen af Normandiet.
- Hvad drejer det sig om? - Lad os købe et sort jakkesæt.
Nej, det vil jeg ikke, og jeg har heller ikke råd.
- Du passer godt på dine penge. - Ja, det gør jeg.
- Hvad drejer dit spørgsmål sig om? - Ægteskab.
- Ægteskab? - Ja.
- Du er gift, Emma. - Præcis.
Du vil også forlade mig, ikke?
Du vil gifte dig med en anden ligesom alle de andre.
- Hvilke andre? Hvad mener du? - Alle mænd...
- Hvilke mænd? - Alle mænd er onde.
- Jeg kan ikke gå med dig. - Kom nu.
Vi ses på hotellet i aften. Vær sød at gå nu.
- Léon! - Det må holde op.
Men jeg må tale med dig.
Ved du, hvad det her indebærer? De andre gør grin med mig konstant.
Hvad? Tænker du på dine kolleger? Elsker du mig ikke?
- Elsker du mig ikke? - Léon!
Det her er uacceptabelt. Du har et forhold til en gift kvinde.
- Lad hende gå, eller du er fyret. - Hun går nu, sir.
Hvem var det?
- Hvad har du gjort? - Hvem var det?
- Det var fogeden. - Nej.
Nej, det er umuligt. Det kan ikke passe.
M. Lheureux? Der er sket en fejl. Der har været en foged-
- med en ordre om at fjerne alt inden for to uger.
Hører De ikke efter?
- Det er en domsafgørelse. - De må gøre noget.
Nej, jeg har brug for mine penge, og derfor har jeg hyret M. Vinçart.
- Men De lovede det... - Jeg havde kniven på struben.
Du har alt for mange regninger.
Men kan De ikke berolige M. Vinçart?
Berolige ham? Du kender ham ikke. Han er farligere end et rovdyr.
- Forsøg med markisen. - Markisen?
Ja, han er kommet hjem fra sin rejse. Jeg er nødt til at sende de her pakker.
Mme. Bovary? Er De her for at give almisser?
Nej, fader.
Vil De skrifte?
Nej.
- Vil De bede om råd? - Nej.
Jeg søger fred.
Har De prøvet at gå i skoven? Der er aldrig helt stille-
- men man kan finde stor trøst i at lytte til naturens lyde.
Goddag, Madame.
Det er et meget charmerende værelse.
En korrespondance?
Lad mig...
Jeg vil sikre mig, De ikke skjuler nogen guldmønter.
Sir? Mme. Bovary.
Du ligner dig selv. Du er stadig lige charmerende.
Jeg er en skygge af mig selv, siden du forlod mig.
- Hvad vil du? - Jeg er ruineret.
- Jeg skal bruge 10.000 franc. -10.000 franc?
Min mand har belånt huset. Vi får snart penge-
- men vi bliver sat ud for en gæld på kun 10.000.
- Så mange penge har jeg ikke. - Har du ikke?
- Jeg har det selv svært. - Jeg har medlidenhed med dig.
Den mindste nipsting er en formue værd. Du lider ikke nød.
Jeg har ikke så mange penge.
Du fik mig til at tro, du elskede mig. Du lod mig drømme i flere måneder.
Husker du dit brev?
Det knuste mit hjerte, men jeg bønfalder dig i dag.
Du ser bare lige igennem mig og afviser mig igen.
Jeg har ikke så mange penge.
Hvad gør du?
Hvad er det, du gør?
Læg dem tilbage i skuffen. Du kan ikke give dem væk.
Emma. Emma!
- Det kan ikke passe. - Jo.
- Det må kunne give os mere tid. - Nej.
- Hvad med mit klaver? - Det er for sent. Det er afgjort.
Troede du virkelig, jeg ville være din leverandør og bankmand for altid?
- Beløbet er for stort. - Hvis skyld er det?
Jeg knokler, mens du morer dig. Er det mig, der er letsindig?
Skån mig for en moralprædiken.
- Det skader aldrig. - Du er en skurk.
Du har temperament.
Jeg ved godt, det ikke er sjovt. Jeg er bevidst om det.
Men ingen er død af det, og det er din eneste vej ud.
- Kan du ikke låne mig bare...? - Nej, ikke en øre.
Du har været en udmærket kunde, og jeg har tjent godt på dig.
Men i din tilstand udgør du ikke nogen værdi.
Madame?
Mme. Bovary!
Emma!
Mme. Bovary!
Emma!
Mme. Bovary!
Emma!